SYDÖN NYA ZEELAND
SOMMAREN 1882
I natt drömde jag att jag kunde skjuta som du.
- Det är en bra färdighet att ha. - Det är bara så tungt. Förlåt...
De har gjort dem lättare nu. Jag ska ordna ett åt dig.
Nu så...
- Krama avtryckaren. Gör det, Charlotte. - Det gör jag.
- Du måste krama hårdare. - Men jag gör ju det.
- Jag avfyrade i alla fall. - Du skulle sikta på burkarna.
- Du måste förbereda dig på livet här. - Jag är förberedd. Jag avfyrade.
Betty, jag avskyr vapen.
- Lite sött te, frun? - Ja, tack.
Tack. Betty, när en dam svettas använder hon en näsduk.
Tack, frun.
Han sa: "Varför föddes inte Jesus på Nya Zeeland?"
Då sa den andre: "För att de inte kunde hitta tre vise män och en jungfru."
- Charlotte, känner du dig hemmastadd? - Hon klarar sig utmärkt.
Det tar tid. Det är en vacker ö, men den är bara...
- Annorlunda. - Oxfordshire, inte sant?
- Men född i London. - Det kan fördärva vem som helst.
Min fru vet vad gården betyder för mig. Jag har väntat länge.
- Min dröm har förverkligats. - Min man kan övertala mig till allt.
Du vänjer dig snart nog. Det gjorde i alla fall vi.
- Jag trodde att en jätteweta var en katt. - Vad är det?
- För att inte tala om infödingarna... - De ser bara skräckinjagande ut.
Men ser de ut att kunna äta upp dig, så kan de troligen det.
Charlotte behöver inte oroa sig. Hon har inte mycket kött på benen.
Hur långt gången är du nu?
- Blir huset klart innan barnet föds? - Det är planen.
Så det blir bara vi tre och inga lantarbetare?
Hallå där, mitt vackra barn.
Kan du inte stanna ett tag till, och ha det varmt och skönt, -
- tills vi får på taket? Sen är huset bara ditt.
Vad sägs om det?
David!
- David! - Jag kommer!
TRE MÅNADER SENARE
Släpp vapnet!
- Backa undan! - Älskling, håll dig lugn.
- Arthur! - Fröken, ställ dig där.
- Snälla, gör inte illa min son. - Backa undan.
Älskade Arthur...
- Och nu kassaskåpet. - Vi har inget.
Snälla, jag ber dig...
Varför gör du så här efter att jag har hjälpt dig?
Och allt i det.
- Jag gav dig arbete när du behövde. - Allt!
Det här är allt.
- Tak över huvudet, mat från vår spis. - Var tyst nu!
Lägg er i sängen igen! I sängen!
Om nån av er lämnar rummet blir er son maskföda. Är det förstått?
Charlotte...
- Så han arbetade för er? - Varför ställer ni samma frågor?
Min man tog in herrelösa. Han hjälpte dem som var villiga att arbeta.
Så, ja. Han kände honom. Alla kände honom.
- Kommer ni att hitta min son? - Det är...
Det är ett stort område, mrs Lockton, men vi ska göra vårt bästa.
Kände min man honom, så kände du honom med.
Jag vet att du var bekant med alla.
- Det var jag inte. - De var dina vänner.
Jag välkomnade dem bara som mr Lockton begärde.
- Säg vem det var. - Frun...
Titta på mig!
- Säg vem det var! - Jag vet inte. Jag såg dem inte så nära.
- Packa dina väskor. På en gång! - Jag ber er, frun...
Frun, det har gått tre månader.
- Vi beklagar, men vi har letat överallt. - Vi har finkammat hela området.
Mitt råd till er -
- är att det är dags att gå vidare nu.
Mrs Lockton? Från postkontoret.
- Ryttaren, vänta lite! - Frun?
"Din son lever och mår bra. Om du vill se honom igen,"
"sätt in 500 pund på Bank of New Zealand på kontot i din mans namn."
"Spåra pengarna eller gå till polisen och du får aldrig mer se din son."
- När kom det? - För tre dagar sen.
- Varifrån? - Ge mig kuvertet, frun.
Corktown, en halv dags resa bort.
- Hur tar jag mig dit? - Det går tåg dit från Little Hills.
- Tänker ni resa dit ensam? - Ja, och så snart jag kan.
- Ursäkta, var är postkontoret? - Där borta.
- Kan jag hjälpa er? - Det här måste vara postat här.
Ja, det stämmer.
- Kom det härifrån? - Det är jag inte så säker på, fröken.
- Kom det från annorstädes? - Ja, precis så kan det vara.
- Varifrån? - Ingen aning. Det här är slutstationen.
Bortom kullarna är folk utspridda åt alla olika håll.
Tyvärr kan jag inte vara till större hjälp.
Var kan jag hitta Bank of New Zealand?
Mitt framför er. Det närmsta man kan hitta så här långt från Nelson.
- Har ni ett konto i namnet Lockton? - Lockton.
Lockton.
Det verkar som att jag ändå kan hjälpa er i dag.
Goldtown Hotel? Finns alla de där kontona där?
Ja, grävarpengar. De förvaras på hotellet innan de skickas till banken.
- Kan jag ta mig dit härifrån? - Om ni vill resa i en vecka, eller mer.
Enda vägen dit är genom bergen. Många galningar som söker sin lycka där.
Och många som vill ta sig hem igen, utsvultna.
Men jag kan ta mig dit?
Fråga madame. Hon vet vilka sällskap som är på väg dit.
På andra sidan gatan.
Det är ingen resa för en dam, fröken.
Om jag får säga så.
Vi valde nog fel tid att åka. Dra på trissor, lilla fröken.
Vi ses sen. Jag betalar dubbelt om du behåller den söta hatten på.
Jag söker madame.
- Ska du arbeta? - Nej. Är det du?
Nej. Följ med mig.
Nej, vänta.
- Några gentlemän ska till Goldtown. - Gentlemän? Det finns inga såna här.
- Är du guldgrävare? - Nej.
Då kan du bara vara nåt annat.
Och i såna fall bör vi komma överens.
Ingen kvinna tjänar pengar där utan att göra upp med mig.
Jag är varken grävare eller nåt annat. Jag har mina skäl för att ta mig dit.
- Tio pund. - För att ta mig till Goldtown?
Bully!
Säg till Bully vart du ska.
Ursäkta mig?
- Madame sa att du ska till Goldtown. - Ja, i morgon bitti.
Med förnödenheter. Och flickor med.
- Jag vill följa med. - Så det vill du?
- Jag betalade henne för att komma dit. - Det gjorde du inte.
Du betalade madame... -
- för att komma till mig.
För att ta mig till Goldtown...
Kan du göra så?
Eller så där?
Nej.
Nej, det kan jag inte.
Men... -
- däremot så här.
Femtio.
Du borde inte skylta med dina smycken på ett sånt här ställe.
- Och du har just blivit skinnad. - Inte om du tar mig till Goldtown.
- Så du följer med? - Som avtalat.
Såg du några horor på utvägen?
- När du är redo kan du ta plats där. - Tack.
Det är lättare utan den där, fröken.
En dag ska vi rösta, och de som tänker stoppa oss kan dra åt skogen.
- Du lär ändå vara en simpel hora. - Ja, men en som får rösta.
Jösses, två veckor i en sketen kärra.
Du vet hur man får en flicka att känna sig speciell.
Siden?
Siden.
Så du är dansös?
Inte ser hon ut som en, och hon har nog inte sålt sig heller.
- Vad heter du? - Charlotte.
Fint namn. Jag heter Heather.
Det där är Flamenco. Vi kallar henne det.
- Vad är ditt riktiga namn? - Maria Teresa Angelica Evita Pasimos.
Flamenco.
Vad gör du här? Det finns många som behöver pengarna i Goldtown mer än du.
Vad vet du om mig?
Att du är en snobbig satmara.
Det där är Honey.
Vad håller du på med? De där är mina.
- Jag ställde dig en fråga. De är mina. - Du verkar ha tillräckligt.
- Du har ingen rätt att stjäla dem. - Så ta tillbaka dem. Gör det.
Vamos.
Ta dem ifrån mig.
Varsågod.
Ett matchande set.
Känner du dig generös, så tar jag gärna underkjolen.
- Vad gör du? - Ge tillbaka det som är mitt!
Det är mitt krav.
Du stal mina pengar.
Mina damer...
Första kvällen.
Hon stal mina pengar. Mina skor och mina pengar.
- Finns de där? - Nej, men hon måste ha tagit dem.
Då måste nån annan ha tagit dem.
- Så nu anklagar du resten av oss? - Nej, men alla pengar i väskan är borta.
Och bunten som du viftade med i går, som om den vore andras egendom?
Ni övernattade på Madame Fraulein's.
Ögonblicket då du slöt dina ögon -
- förlorade du allt du ägde.
Var glad att vi ska till Goldtown, prinsessan.
Du anar inte vad de skulle betala för att se dig visa tuttarna.
- Vi borde begrava honom. - Fåglarna och maskarna ska ändå äta.
Vi fortsätter.
Spring!
Det hela är enkelt.
Vi vill bara ha mat och whisky.
Och kanske damerna här för resan.
Sen ger vi oss av.
- Det kommer inte att ske. - Då blir det här slutstationen.
Det är nog bäst att du tittar bort.
Fel fot!
Och vad gör vi som avslutning?
Vi får öva på det.
Kom igen, prinsessan!
Släpp loss, för en gångs skull. Du lever ju!
- Får jag slå mig ner? - Gärna det.
Det måste finnas nåt särskilt i Goldtown.
För att en dam som du ska göra nåt liknande.
Min son. Han blev stulen av mannen som dödade min make.
Tror du att han är där?
Vet du vem mannen är?
Går du runt och knackar dörr, så lär ryktet sprida sig snabbt.
Därför måste du vara snabbare.
Bor du i Goldtown?
Vi arbetar för vår chef, men vi är inte guldgrävare.
- Säg att du hittar din son... - Jag kommer att hitta honom.
Och sen, då?
Tanken var att betala honom.
Tror du att det är så enkelt, efter att han dödade din make?
Det blir nog tio gånger svårare utan pengar.
Det vet jag inte.
- Jag får väl stjäla tillbaka honom. - Har du en pistol? Kan du ens skjuta?
Vi är fortfarande en vecka bort. Vi får göra nåt åt det där.
Tack.
Tacka mig inte förrän du håller pojken i famnen igen.
Även om det inte tjänar nåt till...
Du borde aldrig ha berättat det där som du sa.
- För du vet inte vem jag är. - Jo, du räddade mitt liv.
Man berättar inte sånt ens för nån som har räddat ens liv.
Och se till att skaffa några vänner. Du lär behöva dem dit vi ska.
Vi är en man kort. Ni måste kunna försvara er. Igen!
Ni måste agera fort. Han lär inte vänta medan ni siktar.
En av er kommer att överleva.
Igen!
Ni tänker för mycket. Igen!
Jag räknar till tio. Ett, två, tre...
Tänk inte och skjut.
Ladda om. Igen!
Kom igen!
Hunter! Kom igen, skynda på nu!
Det är vagnen, inte floden.
Matai och Klaus, fixa vagnen.
Ut, allihop!
- Varför? - Vi ska stanna här.
Rör på arslena nu.
Det måste finnas ett enklare sätt att ta sig till Goldtown.
- Det är hjulaxeln, chefen. - Vi får lösa det.
Den är trasig.
Hunter, vi löser det.
Vad har hon på halsen?
En tatuering.
Varifrån?
Fängelset.
Hon var piga i sex år, men att ständigt bli åtsagd -
- fick henne att spotta i husbondens mat, och mycket därtill...
Inlåst i tre år.
Satt Flamenco också i fängelse?
Skeppsbrott, eller nåt. Hon överlevde familjen.
En sån söt flicka reder sig, om hon klarar av vad som krävs.
Och du, då?
Dra!
Har du den?
Tryck in den.
Kom igen!
Kom igen nu!
Ta i lite!
Så där, ja!
Det är axeln! Den trycker ner honom!
Lyft upp axeln! Upp med den! Få bort den från honom!
Få upp den! Ett, två, tre-lyft!
Få bort den nu! Skynda på!
- Snälla, hjälp honom! - Lyft den!
Jag kan inte lyfta den, Bully!
Kom igen nu!
Ta bort allt det där!
Ett, två, tre-lyft!
Vi lastar vagnen med det vi kan och fortsätter.
Vi kan inte ta oss dit.
- Vad föreslår du att vi gör, gullet? - Vi vänder tillbaka.
- Så jag kan inte ta er dit? - Menar du att du kan det?
Gör som du vill. Vänd tillbaka. Jag begraver dig på tillbakavägen.
- Jag måste till Goldtown. - Inte om du kommer dit död.
Jag ska visa dig död, subba! Vill du det?
Jag ska ge dig det!
Hunter!
Låt henne vara.
Okej, vi lagar vagnen.
Sen fortsätter vi och slår läger när det skymmer.
Saken är den att du inte ser ut som en hora.
Du luktar inte som en hora.
Men jag undrar vad du kan göra som en hora.
Hola, guapo.
Jag trodde att jag var din senorita.
Vamos, mi amor.
Tack.
Honey sa att du förlorade din familj. Jag förlorade min med.
Prata inte om familjen.
De är här, pojkar! Flickorna är här!
Min väska är där.
Stilig gosse. Har du tagit ett bad? Då kanske du skulle behöva ta ett till.
Bertie, de är här! Töserna är här!
Mina damer, välkomna!
Ser man på. Vilket förtjusande urval! Bertie Russell, till er tjänst.
- Hoppas att resan var angenäm. - Nej, den var hemsk.
Vi får hoppas att er vistelse här blir raka motsatsen.
Snarare trivsam, och lönsam för oss alla.
Mr McCullen har ett möte i West Port, -
- så det har blivit min ärofulla uppgift att visa er till era budoarer.
En engelsk ros. Du kommer att bli omtyckt här.
Mina herrar, låt damerna fräscha upp sig.
Sen kan ni kasta er över dem med alla era pengar.
Vi ska rensa så att det blir fler rum åt damerna. Det här är bara början.
Titta på scenen, flickor!
- Det blir fint med lite draperier. - En känsla av klass.
Var är den engelska rosen? Där är hon.
Jag sköter förhandlingarna åt er.
Jag ger er husrum, skydd och mat för bara 35 procent av era inkomster.
- Är du chef här? - Nej, mr McCullen är det.
- Då arbetar vi för honom. - Precis som jag. Han vill ha 35 procent.
20 procent, annars limmar jag fast underbyxorna.
Vi kanske kan utbyta lite tjänster och gentjänster.
Visa oss till rummen, ditt lömska svin.
- Det är bra med en vän ibland. - Det beror på.
Uppför trapporna.
Precis som det stora huset. Hur många trappor är det?
Här ska ni erbjuda era köttsliga tjänster.
Och här har vi ännu en kärleksgrotta där ni kan sjunga era sirensånger.
Och här borta har vi lyxsviten.
Och sist men inte minst, den mindre lyxiga sviten.
Väldigt lustigt.
Och klänningar? Vi blev lovade fina klänningar.
Mr McCullen kommer att hålla det han lovat.
Då ska jag låta er göra er ännu finare.
I kväll lär ni ha gott om jobb. Det kan jag lova.
Inte kommer jag att tjäna nåt om jag ser ut så här.
De lämnar en aldrig, eller hur?
Hon var tre.
Mina herrar, både damerna och spriten väntar på er hejdlösa uppskattning!
Tydligen finns det saker som är mer eftertraktade än guld.
Tack ska ni ha.
Ursäkta mig.
- Ursäkta mig. - Jag bara tittar.
- Är du till salu? - Sluta!
Jag ger dig bra betalt. Stanna här hos mig!
- Ger du dig av? - Jobbet är avklarat, fröken.
Jag vill tacka dig.
Ta vara på dig nu.
- Ska du också ge dig av? - Det här är inte mitt hem.
- Jag frågade aldrig vad du heter. - Matai.
- Hur ofta kommer du hit? - När nån behöver ta sig över bergen.
- Säg att nån behöver det. - Är ni missnöjd?
Det här är inte mitt hem. Jag hade inte tänkt stanna.
- Jag behöver hjälp att ta mig härifrån. - Jag kan återvända.
Jag vet inte hur länge jag stannar.
Är ni illa ute, fröken Charlotte?
Jag kan vara tillbaka om tre dagar.
Tre dagar. Tack ska du ha.
Ge mig ett skäl att inte skjuta.
Jag trodde att barnet grät för att det var sjukt.
- Finns det andra familjer här? - Gå och kom inte tillbaka.
- Vem tog fotot? Jag har ett liknande. - Gå, sa jag!
Jag går.
Jag trodde du var däruppe och tjänade pengar.
Det är många som vill ha dig, raring. Följ med mig.
Mina herrar...
Vill du ha säng och husrum och en värmande brasa, -
- så får du göra som de andra flickorna.
Antingen upp på scen eller lägg dig på rygg.
Annars åker du ut och får inte komma tillbaka.
Så är det, Rosen. Showen börjar om en timme.
- Såg ni deras ansikten? - De verkade stupfulla.
Så fint.
Finns det en klänning åt mig?
- Gift dig med mig! - Vem av oss?
Nån av er! Allihop!
Mr McCullen, vi väntade oss inte att se er i kväll.
- Hur var er dag? - Bara bra tack, Bertie.
Så hotellet är ert? Har ni en kvinna?
Mr McCullen föredrar sina kolor med omslaget på.
Men en väl inriden häst är betydligt enklare att rida på.
- Var är Bully? - Han klarade sig inte.
Bergspasset. Vi förlorade en del förnödenheter.
Många har förlorat sina liv där. Vi får be för honom på söndag.
Be bröderna Jameson att hämta dem i morgon bitti.
Bertie? Damerna behöver nog ett glas.
- Så, vad kostar det? - Nej!
- Så du gillar mig inte? - Jo, det gör jag faktiskt.
- Jag har pengar. - Jag vet. Du hörde vad damen sa.
Vad är det här för ställe? Jag har gott om pengar att slösa!
Sista gången jag hjälper dig. Nästa gång får du klara dig själv.
Här, huset bjuder.
Det kan hjälpa dig att koppla av och släpp loss lite.
Ingen bra idé.
Det är farligt därute, prinsessan.
Mr McCullen vill inte att hans damer råkar illa ut och skadar sig.
Han har väl inget emot att vi tar en nypa frisk luft, eller?
Jag har ett fönster i mitt rum. Där kan du få frisk luft, Charlotte.
Charlotte...
Ett sånt namn vill man bara omsluta med sina läppar.
Var det ditt livs första föreställning, prinsessan?
- Så vad gör McCullen? - Mr McCullen, för dig.
Han försöker skapa sig ett liv efter allt han varit med om.
Förlorade fru och barn och allt han hade.
Vissa går under medan andra reser sig och ser till framtiden. Det har han gjort.
Han har stora planer för Goldtown. Storslagna planer.
Dags att arbeta.
Michael? Ta ner de där stolarna.
Mina herrar, nu öppnar vi portarna.
Ett pund. För den engelska rosen som bara sitter där.
- En dans för ett pund. - Rätt ska vara rätt.
- Två pund. - Nån som bjuder mer?
Kom igen, Bertie. Tre pund.
- Fyra pund, Bertie. - Vi har en vinnare!
Kom här, sötnos. Jag är den lyckligaste saten här!
Spela nåt snabbt, pojkar!
Gör inte så!
- Jag har pengar. Jag kan betala extra. - Det räcker nu!
Det är bara ett missförstånd.
Bertie? Ge honom pengarna tillbaka.
Kan ni spela nåt långsamt?
- Är du från England? - Oxfordshire.
Är du från norra delen?
Norra delen?
Det är jag, och det är jag stolt över.
Har du familj där?
Jag är ensambarn.
- Vad förde dig hit? - Till Goldtown?
- Nej, till Nya Zeeland. - Min man.
Han blev dödad.
Man försöker skapa sig ett liv, men det är svårt.
Men lyckan finner sin väg ändå.
Jag ber för det varje kväll, mr McCullen.
Kalla mig Joshua, snälla du.
Får jag visa dig nåt?
Gift dig med mig. Jag har hittat guld. Fråga Bertie.
Jag ger dig sex söner. Du hittar ingen ärligare man.
Har du en ring?
Kom tillbaka när du har en.
Det är Goldtown.
Så fint.
Så vill jag att mitt hem ska se ut om ett år.
- Så ambitiöst. - Kanske det.
Männen har lämnat sina familjer, utstått vedermödor för att söka sin lycka.
Det minsta jag kan göra är att ge dem vad de behöver.
De kan skapa sig ett liv här, bättre än nån annanstans.
Jag antar att det är ambitiöst.
"Utstå vedermödor."
Jag har aldrig förstått vad det innebär.
- Vad förväntade du dig? - Jag vet inte.
Att allt skulle vara perfekt.
Engelska rosen har tagit Freckles!
Ni kommer att bli så avundsjuka på mig.
Ni kommer att bli så avundsjuka, pojkar!
Kom här.
Ja, drick du.
Duktig gosse.
Ligg med mig.
Låtsas inte som om det vet vad du gör.
Du är den bästa horan som jag nånsin har sett.
Tack ska du ha.
Så där, ja.
Jag vet att du sa att jag inte ska komma tillbaka.
Det här är min son. Jag har precis samma foto som ni.
Det här är mitt barn. Ni har ett likadant foto ovanför spisen.
Hon sa att det var tre personer.
- Tre personer och en kvinna. - Var är de nånstans?
En kvinna med ett barn.
- Ett barn, genom skogen. - Genom skogen.
Jag letar efter en kvinna med ett barn.
Talar du engelska?
Ursäkta, talar du engelska?
God morgon! Javisst.
Du köpa.
Jag söker en kvinna med det här barnet.
- En kvinna med... - Du köpa.
Nej, jag måste hitta kvinnan med barnet.
Du köpa.
Gå upp. Kvinnan med barnet, däruppe.
Tack så mycket.
Han är min.
Mamman är död!
Han är min son.
Nu räcker det, prinsessan.
Ge tillbaka lillen nu.
Vill du göra det den hårda vägen?
Varför tog du mitt barn?
Varför tog du mitt barn?!
Det gjorde du bra, kinesen.
Kom här.
Joshua...
Joshua, jag...
Hunter har min son.
Det är en kvinna som...
Joshua.
Det behövs mer mjölk.
Du har ingen aning om vem jag är.
Mrs Lockton...
Jag hade en dröm, precis som din man.
Jag kom hit för att det sas att landet var lika rikt som möjligheterna här.
Jag förlorade allt jag hade.
Bara ett fåtal som din man lyckades.
Han trodde att han gjorde såna som mig en tjänst.
Därför skapade jag mina egna möjligheter.
Det krävs fortfarande investeringar, -
- så jag behöver din frikostighet ett tag till.
- Du dödade min man. - Han hade gjort detsamma.
Han gjorde det nästan.
Du tog min son.
Han är en sån rar pojke, Charlotte.
Han har redan en egen vilja. Det kommer du att få se.
Jag sa... -
- att det behövs mer mjölk.
Du kan få Oxfordshire, och all mark och hela huset.
Det vet jag.
Tack ska du ha.
Du och din son, ni kan vara trygga här.
Jag vill bara ha min son.
Det är ju det jag säger.
Du förstår nog.
Det är ju det jag säger.
Följ bara reglerna.
Du kan gå nu.
Charlotte? Vad i all sin dagar gör du?
Varför gör du så här? Jag förstår inte.
- Älskar du honom inte? - Så klart. Jag skulle dö för min son.
Och det kommer du kanske.
Varför får jag inte se min son?
Det här är inte bra för affärerna, raring.
Inte alls.
Han är en elak man.
Det är många som är skyldiga mr McCullen sina liv.
- Varför låter ni mig inte se min son? - Jag vet ingenting om gossen.
Var en duktig flicka nu. Se upp med vad du säger och återgå till arbetet.
Jag behöver er hjälp.
McCullen har min son.
- Han dödade min man och har min son. - Du är galen!
Jag är inte galen, Maria Teresa. Han har min son.
- Jag har inte sett nåt barn här. - Han finns i rummet på hörnet.
Men McCullen bevakar mig, så jag kan inte gå nånstans utan att han vet.
- Kan ni hjälpa mig att få tag i nyckeln? - Till vad då?
Rumsnyckeln. Ni är där med grävarna. Hjälp mig att ta mig in till honom.
- Vad tänker du göra? - Ta min son och gå.
Och lämna oss här. Om det du säger stämmer -
- och vi hjälper dig, så lär de snart lista ut vem som hjälpte dig.
Vi bor här nu. Vi har skapat oss nya liv här.
Snälla?
Fred? Nu går vi till sängs, Fred.
Jag gillar när ditt hår är utsläppt.
När jag förlorade min familj förbannade jag Gud.
När jag tog din son förbannade jag mig själv.
Men sen såg jag dig.
Du kom för honom.
Till mig.
Du är för vacker för smink.
Vi vill alla känna den andres hjärtslag intill våra egna.
Mina herrar, vi har en överraskning. Flamenco och jag har nåt speciellt åt er.
Jag visste att du skulle bli ett bekymmer.
Herrejösses!
Ta på de här.
Du vägrar visst att lyssna, du.
Jag ska döda dig!
Förbannade jävla subba!
Du kan inte springa ifrån mig!
Håll käften, annars står ni på tur!
Var är du, tjejen?
Vad glor du på?
Jag ska nog hitta dig.
Tror du att jag inte kan hitta dig? Du kan inte springa ifrån mig.
Vart ska du fly?
Hela vägen hem till England?
Jag känner lukten av dig!
Tänk på vad som kommer att hända med lillen när du dör.
Det är sista tanken du kommer att tänka, gullet.
Har du familj?
Jag hade det.
De blev dödade.
Jag fiskade.
De kom norrifrån och dödade hela byn.
- Engelsmän? - Nej.
Maorier.
Maorier med musköter.
Vart ska ni åka?
Hem?
Jag vet inte.
Det är inte riktigt din värld, Charlotte.
Vad var det du sa nu?
Just det, ja... Du förväntar dig att allt ska vara perfekt.
Det är själva problemet.
Så är det inte.
Du behöver skydd i den här världen.
David visste det, och det vet jag med.
Kom nu.
Sätt ner min son.
Kom igen, Charlotte.
Sätt ner honom.
Kom igen. Se så glad han är i min famn.
Ser du inte det?
Tror du inte att det var ödet att du kom till mig?
Sätt ner honom.
Som du vill, Charlie.
Jag räknar till tre. Okej?
- Lägg ner den, och livet går vidare. - Snälla du...
Släpp pistolen.
Nej.
Ett... Jag menar det.
Åh, Charlotte...
Tack ska du ha.
Översättning: Lisa Di Biaggio